Kaukana, kaukana ylhäällä vuoristossa, -
horisontin tuolla puolen ja vielä etäämpänä sijaitsee suuri vuori.
Vuori, jota yksikään ihminen ei uskalla lähestyä.
Sillä ikivanha taru kertoo, että syvällä vuoren uumenissa -
nukkuu hirvittävä peikko. Vuorikuningas.
Tarun mukaan vain yksi asia voi herättää peikon unestaan.
Se, ettei prinsessa ole naimisissa täyttäessään 18 vuotta.
Kristin, oletko valmis?
Ovatpa prinsessat siis halunneet tai eivät, -
kaikki kuninkaat ovat hankkineet sulhasen tyttärilleen, -
ennen kuin on ollut liian myöhäistä.
Tervetuloa.
Teidän kuninkaallinen korkeutenne. Teidän armonne.
Suurella ilolla ja nöyryydellä minä, Tanskan prinssi Frederik, -
pyydän tyttärenne kättä solmiaksemme avioliiton.
Nuo ovat yksinkertaisia moukkia. He eivät ymmärrä hienoa puhettanne.
Päivää, on hienoa olla täällä.
Valtava karhu tuli suoraan kohti, mutta olin rohkea.
Heittäydyin karhun päälle, -
tartuin sitä kurkusta ja puristin, kunnes...
Kunnes karhu makasi kuolleena maassa.
Kristin, kuuntele minua.
Olen kuningas, ja kuningas määrää, että nait Frederikin!
En halua mennä naimisiin!
Huomenna on syntymäpäiväsi, ja sinun on mentävä naimisiin.
Jos taru on totta, ja prinsessa on naimaton 18-vuotispäivänään, -
Vuorikuningas herää ja ryöstää hänet luokseen vuoren uumeniin.
Hänet lumotaan, ja hän jää loppuiäkseen peikon orjaksi.
Kristin.
Kristin!
TUHKAPOIKA VUORIKUNINKAAN LUOLASSA
Haloo.
Ollaan sujut.
Hei. Olen Espen.
Kätteleminen onkin oikeastaan aika typerä tapa.
Miksi emme heiluta käsiä edestakaisin?
Tai miksi emme seiso yhdellä jalalla?
Puhutko aina noin paljon? - Vain jos olen ollut kuolla.
Jos jatkat höpöttämistä, koet sen kohta uudelleen.
Onko sinulla nälkä?
En ole koskaan nähnyt kenenkään syövän noin nopeasti.
Ei ole ollut ruokahalua pitkään aikaan.
Se on näköjään palannut.
Minne olet menossa?
Minun täytyy jatkaa matkaa. Kiitos ruoasta.
En edes tiedä nimeäsi. - Ehkä tapaamme uudelleen.
Jos pysyt jaloillasi.
Hyvää huomenta, veljet.
Miten niin hyvää huomenta? Olemme raataneet auringonnoususta.
Niin olemme. - Työ ei ole kaikki kaikessa.
Hei, isä.
Pojat, linnut ovat mässäilleet. Käskin pystyttää pelättejä.
Se oli Espenin homma. - Niin, se oli Espenin homma.
Ostitko, mitä pyysin? - Ostin.
Ette kyllä usko. Yksi tyttö tuli ratsastaen...
Espen!
Sitten putosin jokeen... - Pojat, hakekaa jousi ja ansoja.
Olemme puurtaneet koko päivän. - Lähdemme metsälle.
Saako tulla mukaan? - Et!
Jokaisen on aika alkaa ottaa vastuuta ja ruveta aikuiseksi.
Niin. - Hyvä.
Jäät tänne ja huolehdit talosta, etkä tee mitään typerää.
Onko selvä? - On.
Hyvä, poikaseni. - Tässä.
Painu sinä tonkimaan tuhkaa. Se on ainoa asia, mihin pystyt.
Peikko.
En pelkää peikkoa!
Ei!
Ei, ei, ei!
Ilman muuta teemme niin. - Loput voidaan suolata.
Voin selittää.
Istuin vain kohentamassa tulta, kuin kuulin ulkoa raskaita askelia.
Se oli peikko. - Mitä olet tehnyt?
Se on totta. Ainakin uskon, että se oli peikko.
Senkin typerä poika.
Senkin tuhkapoika.
Turhaa. Kaikki on tuhoutunut.
Tuo oli ainoa valokuva hänestä.
Päivää, maalaismoukat.
Oletteko nähneet prinsessaa majesteettisen hevosen selässä?
Pitkät, tummat hiukset ja hyvin kaunis.
Prinsessa, ei hevonen.
Emme ole nähneet häntä.
Entä sinä?
En.
Etkö? - Hän valehtelee, herra.
Kuristan häntä kurkusta!
Miten hän voisi puhua, jos kuristat häntä?
Kerro, mitä tiedät.
Älkää kuunnelko häntä. Hän puhuu pelkkiä valheita.
Juuri äsken hän sanoi nähneensä eilen peikon.
Hän siis uskoo vanhaan taruun?
Uskoo vanhaan...? - Taruun.
Mihin? - Taruun.
Mihin taruun?
Siihen, että peikko vie prinsessan, jos hän on 18-vuotiaana naimaton.
Prinsessan löytäjä saa hänet ja puoli valtakuntaa.
Se olen minä.
Annetaanko hänet kelle hyvänsä?
Prinsessa nai minut. Kaikki sen tietävät.
Ja kun me olemme naimisissa, -
huolehdin siitä, että hän tietää paikkansa.
Maalaismoukat.
Tässä. Tässä on kaikki, mitä minulla on.
Etsikää prinsessa. Silloin saamme löytöpalkkion.
Voimme rakentaa talon uudelleen.
Entä minä?
Tästä lähin saat pärjätä omillasi. - Voin jäädä auttamaan sinua.
Voit auttaa lähtemällä täältä. - Mutta voin...
Ei! Lähde pois.
En halua nähdä sinua enää ikinä.
Per.
Tule.
Katsokaa, mitä löysin.
Mikä se on? - Rikkinäinen peili.
Mitä sinä sillä romulla?
Koskaan ei voi tietää, mille tulee tarvetta.
Katsokaa, mitä löysin.
Mitä sinä nyt löysit?
Heitä se pois.
Sitä voi käyttää johonkin.
Apua!
Apua! Auttakaa! - Joku kaipaa apua.
Meillä ei ole aikaa. - Joku on pulassa.
Meillä on tarpeeksi puuhaa sinun takiasi.
Menen katsomaan, kuka tuolla on. - Tule, Pål! Tule.
Heippa, Tuhkapoika.
Auttakaa minua. - Minä kuulen sinut.
Apua!
Apua! Tule lähemmäs. Luojan kiitos.
Minun piti vain hakata polttopuita, mutta nenäni jäi jumiin.
Aiotko vain tuijottaa siinä, vai autatko minua?
Anteeksi.
Lopeta! Lopeta! Sinun täytyy käyttää kirvestä.
Hakkaanko nenäsi poikki? - Hulluko olet?
Levitä kirveen avulla halkeamaa.
Jatka.
Olen ollut tässä ikuisuuden ilman ruokaa ja juomaa.
Minulla on vain tämä peruna.
Mitä teet täällä? Olet kovin syvällä metsässä.
Etsin prinsessaa. - Se on siis tapahtunut.
Vuorikuningas on vienyt hänet. - Eikö se ole pelkkää satua?
Etkö tiedä, että kaikissa saduissa on hitunen totta?
Unohda se. Et voi enää auttaa häntä.
Ellen pelasta prinsessaa, en ikinä enää pääse kotiin.
Kuule siis. Tarun mukaan on olemassa yksi ainoa miekka, -
joka voi tunkeutua Vuorikuninkaan peikonnahan läpi.
Miekan nimi on Tvegir. - Mistä löydän sen?
Unohda se. Liian vaarallista. - Minun täytyy saada tietää.
Miekka hukkui vuosia sitten kammottavaan suohon.
Suolla on jotakin. Jotakin pahaa.
Tiedätkö, missä se suo sijaitsee?
Saat karttani, koska olit niin kiltti ja autoit minua.
Kartta näyttää tien, minne ikinä haluat.
Kiitos.
Pyydä kartalta.
Kartta, näytä tie Tvegirin luokse.
Ei noin. Pyydä kauniisti.
Ole kiltti.
Hyvästi, Tuhkapoika.
Ai, nenäni.
Et ymmärrä mitään. - Olen kuningas.
Sinä nait Frederikin! - En halua naimisiin!
Ovatko rosvot voineet viedä hänet? - Metsässä on pahempaakin.
Taasko jauhat siitä peikosta? Se on vain vanha taru.
Peikko pakottaa hänet naimisiin kanssaan.
Teidän Majesteettinne...
Löysimme...
Teidän Majesteettinne...
Löysimme prinsessan hevosen. Tai sen jäänteet.
Ja löysimme myös tämän. - Mikä ihme se on?
Se taitaa olla hammas.
Vuorikuningas.
Per, kuinka kauan siitä onkaan, kun viimeksi söimme?
Vatsassa kurnii.
Luuletko, että nuo ovat jonkun omia?
Eivät he huomaa, jos otamme yhden.
Kumpikin? - Niin, yksi kummallekin.
Aika erikoinen väri.
Mutta nämä ovat valtavan hyviä. - En ole maistanut parempaa.
Pidättekö omenistamme? - Emme tienneet, että ne ovat jonkun.
Meidän luonamme voitte saada mielin määrin omenia.
Mielin määrin? - Haluatteko tulla?
Missä kaikki omenat ovat?
Haukkaa vielä pala, niin näet.
Tuolla on Espen!
Hei. Tule tänne istumaan. Ruokaa on yllin kyllin.
Ei lähdetä täältä koskaan.
Onko kaikki hyvin?
Haluaisitko vielä yhden kultaomenan?
Syö.
Noin.
On ihanaa mennä naimisiin kanssasi.
Ihanaa, että tulit tänne. Olenko mielestäsi kaunis?
Olette minulle hyvin rakkaita. - Niin sinäkin meille, Espen.
Mennään tutkimaan uutta kotiamme. - Mutta herkut ovat tässä.
Ehdimme syödä myöhemminkin. Mehän jäämme tänne iäksi.
Anteeksi, voimmeko nousta pöydästä? - Toki.
Katselkaa vain ympärillenne. Me laitamme sillä välin herkkuja.
Tulkaa, tulkaa.
Tulkaa.
Tämähän on oikea palatsi.
Katsokaa. - Minne menemme?
Pois täältä. Tämä on harhaa. Ne omenat olivat lumottuja.
Miksi sinä aina pilaat kaiken? Ensin poltit talomme poroksi, -
ja nyt haluat meidät pois noiden ihanien tyttöjen luota.
Herätkää!
Nyt mennään naimisiin!
Juoskaa!
Älkää menkö! Meidän piti mennä naimisiin!
Mitä ne ovat? - Huldria.
Ette pääse pakoon.
Tässä olemme. Älkää menkö! Odottakaa!
Ne ovat takanamme! - Mennään naimisiin!
Nopeasti!
Ei!
Kiitos, että pelastit meidät, Espen. - Ei kestä.
Kun ensi kerralla näet kauniin tytön, jolla on lehmänhäntä, jatka matkaa.
Jos peikkoja on olemassa, miksei niitä ikinä näe?
Ne muuttuvat kiveksi auringossa. Ne tulevat ulos vain öisin.
Mistä tiedät? - Asia vain on niin.
Pitäisikö tietää vielä muuta? Onko lohikäärmeitäkin?
Onko yksisarvisia? - Älä ole hölmö.
Onko se hölmömpää kuin peikko? - Sarvekas hevonen on aivan älytön.
Etsitään nyt se miekka, niin voimme pelastaa prinsessan.
Raakaa lihaa. Lempiruokaani.
Hyvänen aika.
Katsokaa, mitä löysin. - Lankakerän.
Rupeatko neulomaan? - Ei sitä koskaan tiedä.
Pål näyttää riutuneelta. - Ei ole enää pitkä matka.
Odottakaa minua. Odottakaa.
Pål!
Pål, minne menet? -Urho ei pärjää ilman ruokaa ja juomaa.
Meillä ei ole tarpeeksi rahaa.
Onneksi jollakulla meistä on vähän liikemiesvaistoa.
Espen mene tilaamaan kolme isoa olutta.
Ja kolme kulhoa hapankermapuuroa.
Ja vähän kinkkua.
Ja kolme suurta kanelipullaa.
Niitä tuskin tarvitaan.
Urho voi riutua ilman kanelinisua.
Ellen saa jotain ruokaa nyt heti, käyn jonkun kimppuun.
Olkaa hyvä, tässä tulee viini. - Viimeinkin. Oli jo korkea aika.
Tässä sinulle.
Ja tässä sinulle.
Odota.
Tuntuuko vain minusta siltä, vai haiseeko tämä pierulta?
Se haisee pierulta. - Eikä pelkästään pierulta.
Navetalta ja hikisiltä sukilta...
Häivähdys päänahkaa. Maistetaanpa.
Tämä maistuu vain pierulta.
Tuo jotakin kunnollista tai ostan kievarin ja poltan sen poroksi.
Lahjana ihmiskunnalle. Kiitos.
Prinsessa on löydettävä ennen muita, tai kaikki menee pieleen.
Uskotko, että Vuorikuningas vei hänet?
Älä ole hölmö, Pikku-Jan. Peikkoja ei ole olemassa.
Kiitos. Ja kolme hapankermapuuroa, kinkkua ja kolme kanelipullaa.
Tulee heti. - Pidä loput.
Kiitos. - Ei kestä.
Kuulkaa.
Mitä? - Arvaa, kenet näin juuri.
Skool, veljet.
Katsotaanko karttaa? - Toki.
Kartta, ole kiltti ja näytä tie Tvegirin luo.
Maagista. - Tuosta suosta se eukko puhui.
Miekka on kaiketi tuossa lammessa.
Sinne me menemme.
Jos löydämme miekan, voimme pelastaa prinsessan.
Kiitos viimeisestä. Taisin unohtaa esitellä itseni. Prinssi Frederik.
Espen Tuhkapoika.
Anteeksi, että olin vähän tyly. Olen prinsessan sulhanen.
Olemme suunnattoman rakastuneita, ja hän on minulle kaikki kaikessa.
Jos sinulla on tietoja, jotka auttavat minua löytämään hänet, -
huolehdin siitä, että saat ruhtinaallisen palkkion.
Kuinka ruhtinaallisen?
Tässä on riittävästi talon uudelleen rakentamiseen ja ylikin.
Jos siis tiedätte jotakin tai omistatte -
esimerkiksi taikakartan...
Hassua, että sanoit niin, sillä löysimme...
Jos olette suunnattoman rakastuneita, miksi prinsessa karkasi häistänne?
Kerro, missä hän on! - Keksimme varmasti jokin ratkaisun.
Espen, anna kartta hänelle.
En. - Anna kartta hänelle.
Anna hänelle kartta. - Anna kartta minulle.
En.
Anteeksi. - Anna kartta hänelle.
Olkaa hyvä. Kolme hapankermapuuroa.
Kolme kanelipullaa ja kinkkua. Varokaa, puuro on kuumaa.
Mihin jäimme? - Espen.
Prinssi.
Ottakaa heidät kiinni! Nyt heti!
Tule!
Minne sinä menet?
Tule ulos! Ulos sieltä!
Lopeta!
Tässä!
Kiikissä olet!
Sotkit salaatin. - Ei, Espen. Sinä sotkit salaatin.
Ei, sinä sotkit salaatin.
Äiti!
Tulkaa!
Karistimme heidät kannoiltamme. - Toivottavasti.
Perään! - Juoskaa!
Oletko koskaan osunut mihinkään? - Osuin puuhun.
Pysähtykää! - Nopeammin! Juoskaa!
Mitä nyt tehdään?
Tämä on ohi. Tältä etäisyydeltä Gunnarkaan ei ammu ohi.
Anna kartta, niin ehkä vain rusikoin teitä vähän.
Muistatteko sen kerran, kun hyppäsimme ladon katolta?
Kun mursin käteni? - Niin.
Ei, anna kartta hänelle. - Kyllästyn. Tapa heidät!
Ei, ei, ei! Saat kartan.
Saat sen.
Tässä. - Tuo se.
Nyt! - Ei!
Tule, Christian! Tule!
Mikset ottanut rahoja? Olisi voitu palata kotiin.
Mutta prinsessa... - Ei ole meidän vastuullamme.
Luuletko todella, että hän haluaisi naida sinut?
En.
Nyt sinusta tuli prinssi Frederikin vihollinen.
Mitä sitten? - Että mitäkö?
Hän on tappanut karhun paljain käsin.
Kaksi karhua kädet selän taakse sidottuna.
Silmätkin olivat varmaan sidotut. - Tiedätkö, mikä sinun ongelmasi on?
Et tajua, että teoistasi koituu seurauksia muille.
Kun laistat velvollisuuksistasi, me muut raadamme kaksin verroin.
Puurramme päivät pitkät, mutta sinä et liikauta sormeasikaan.
Perheellämme olisi ollut paljon paremmat oltavat, -
jos sinä et olisi kuulunut siihen.
Rauhoittukaa!
Lopettakaa! Rauhoittukaa!
Per, lopeta! Espen...
Anna kartta minulle.
Anna se minulle.
Anna kartta minulle!
Per, kuuntele. Ettekö te voisi lakata riitelemästä?
Tuo pikkuvauva ei aikuistu ikinä.
Katsokaa, mitä löysin.
Mitä sinä nyt löysit? - Vanhan karhuntaljan.
Aiotko raahata mukanasi tuota vanhaa kirppukasaa?
Yhden roju on toisen aarre.
Huomaatko?
Hän pelasti meidät prinssiltä ja huldrilta ja löysi kartan.
Odota. Odota!
Tiedän, että tarun mukaan meidän pitäisi mennä naimisiin.
Mutta ensin haluan morsiuspuvun. Muuten ei tule häitä.
LUOJAN TÄHDEN KÄÄNNY YMPÄRI!
Kartassa on jotakin vikaa. - Mitä nyt tehdään?
Täytyy vain etsiä sitä lampea.
Per!
Pål!
Miksei miekka voinut olla Uhkeiden karjakkojen suolla?
Täällä on joku.
Missä Espen on? - Juuri äsken hän oli takanamme.
Onpa mukava nähdä taas. Voimme jatkaa siitä, mihin jäimme.
Missä veljenne on?
Hän osui kiveen, kun putosimme veteen. Hän on kuollut.
En puhu sinulle. - Hän ei puhu sinulle.
Missä hän on? Missä hän on?
Per!
Pål!
Löysin lammen!
Tappavatkohan he meidät?
Rauhoitu. He eivät tiedä, kenen kanssa ovat tekemisissä.
Ole valmiina. - Mitä tarkoitat?
Hei, sinä siellä. Unohdin sanoa yhden asian.
Mitä? - Tule, niin kuiskaan korvaasi.
Tule tänne.
Pål, nyt!
Hopi hopi. Vauhtia!
Olet kuollut.
Jos jollakulla on hätä, hoitakoon asiansa nyt.
Gunnar, onko sinulla hätä? - Ei ole.
Onko sinulla viiden minuutin päästä hätä, niin että täytyy pysähtyä?
Ehkä. - Pane toimeksi.
Karhu! Karhu!
Karhu tuolla ylhäällä! Otanko varsijousen?
Et ikinä osu mihinkään.
Olet tappanut karhun paljain käsin. - Se oli erilainen karhu.
Onpa merkillinen karhu.
Karhu...
Olet joko rohkein tai typerin tapaamani henkilö.
Kartta, ole ystävällinen ja näytä tie Vuorikuninkaan luolaan.
Veljesi olivat poissa ollessasi melkoisen suulaita.
En tiedä, mikä vuoressa piileksii, mutta yhden asian minä tiedän.
Sinä ja ääliöveljesi saatte kunnian kohdata sen ensimmäiseksi.
Entä Kristin?
Minä nain hänet. Montako kertaa se pitää sanoa?
Mutta jos hän vielä uhmaa minua, voin hallita valtakuntaa yksinkin.
Traagisia metsästysturmia on sattunut kuninkaallisille ennenkin.
Hieno pelastusoperaatio, veliseni. Olisitpa nähnyt Perin yrityksen.
En ole ikinä nähnyt vastaavaa. Siitä voisi kirjoittaa kotiin.
Miksi pysähdyimme? Mehän tiedämme, minne menemme.
Matalaotsainen ystäväni, jos taru Vuorikuninkaasta on totta, -
peikot metsästävät öisin.
Odotamme, kunnes tulee aamu ja pikkupeikkojen nukkumaanmenoaika.
Silloin menemme luolaan ja...
Juodaan tulevan kuninkaan, Frederik viisaan ja urhean malja.
Ja komean. Unohdit komean, mutta olkoon.
Minulla on nälkä. Antaisin mitä tahansa paistetusta ankanpalasta.
Älä katso sinne. Se vain pahentaa oloasi.
Frederik! Emme voi taistella peikon kanssa tyhjin vatsoin.
Totta.
Jos yllät siihen, saat sen.
Ota pois!
Hassua, sillä hänet on sidottu puuhun, eikä hän millään yllä siihen.
Siksi se on hassua. Olet oikeassa, Pikku-Jan.
Mitähän isä tekee juuri nyt?
Näemmeköhän häntä enää? Minulla on ikävä häntä.
Älä viitsi. Et huijaa minua toiste.
En ole niin typerä. Olen älykäs.
He ovat tuossa kaikki kolme.
Toden totta.
Mitä tuo sitten voi olla?
Ei! Juoskaa!
Tulkaa takaisin! Tulkaa takaisin!
Köysi on saatava poikki. Kivi, Per. Kivi!
Pinnistä, Pål.
Yksi, kaksi, kolme! - Hyvä.
Espen. - Kiirehdi.
Pian, pian!
Vauhtia. Toimi!
Espen! Espen, nyt!
Hanhi!
Pål!
Pysykää siinä! Suojelkaa minua! Joulubonukset joka miehelle!
Mikä se joulubonus on?
Voi ei. Ammu!
Minä osuin!
Espen!
Tule tänne.
Vapauta kätemme.
Irrota tämä.
Mikä täällä haisee? - Sain napattua hanhen.
Hulluko olet? - Mitä?
Ruokahalusi koituu turmioksemme. - Anteeksi.
Pystyn melkein vieläkin haistamaan sen.
Christian. - En petä sinua, herrani.
Luulin, että se hirviö vei sinut. - Sain sen karistettua kannoiltani.
Ääliö, johdit sen suoraan luokseni.
Halusin vain suojella sinua.
Christian... - Niin, herra?
Olet palvellut minua hyvin. Kiitän uskollisista vuosistasi, -
sekä tästä viimeisestä uhrauksestasi.
Mutta...
Selvisin!
Ei, ei, ei!
Äiti!
Onkohan peikko lähtenyt? - En tiedä.
Pål! Pål!
Kaikki tämä...
Kaikki on minun syytäni.
Tiedän, että olen usein torumassa sinua.
Sinä uneksit koko ajan.
Et osaa edes lyödä naulaa hajottamatta koko taloa.
Mutta sinussa on jotakin erityistä. Jotain aivan ainutlaatuista.
Näet asioita, joita muut eivät näe, ja selvität mahdottomatkin tilanteet.
Viime päivinä olet miekkaillut prinssiä vastaan.
Olet käyttänyt taikakarttaa. Olet päihittänyt huldrat.
Pål tarvitsee meitä nyt.
Tämä on sinun maailmasi.
Täällä olen yhtä eksyksissä kuin sinä olet kotitilalla.
Kerro, mitä minun pitää tehdä, niin teen sen.
Ei, ei, ei. Ei! Ei!
Ei!
Minä kuolen tänne!
Rakkaimpani! Luojan kiitos. Luulin, että kuolisin tänne.
Tulin pelastamaan sinut. - Hoidat homman surkeasti.
Et tiedä, mitä olen saanut kokea. Tämä on ollut yhtä painajaista.
Ethän sinä halua liata omia käsiäsi.
Mutta tein sen sinun vuoksesi.
Huolimatta siitä, mitä luulet minusta, minä välitän sinusta.
Valetta. Hän haluaa vain kruunun. Hän uhkasi surmata sinut.
Valetta! Tuo hölmö varas yritti ryövätä meidät nukkuessamme.
Hän yritti ryövätä meidät.
Uskoisiko prinsessa vierasta ronttia ennemmin kuin omaa sulhastaan?
Suurkiitos. - Kuka olet?
Olen Pål. Asun yhdessä veljieni Perin ja Espenin kanssa.
Lähdimme etsimään sinua, koska peikko oli vienyt sinut...
Sanoitko Espen?
Punaiset hiukset, liivi, -
ärsyttävän positiivinen ja enemmän rohkeutta kuin järkeä?
Kuulostaa häneltä. - Sanoiko hän mitään minusta?
Että olet surkea ratsastaja.
Sanoiko hän mitään muuta? - Ei ole ollut aikaa jutustella.
Luuletko, että hän tulee pelastamaan meidät?
Katso, mitä löysin.
Hyvä.
Katso. Tulikärpäsiä. - Ei ole aikaa katsella niitä.
Luotatko minuun?
Täällä on varmasti jotain käyttökelpoista. Lasipurkki.
Uskomatonta, mitä kaikkea tyhjällä hunajapurkilla voi tehdä.
Vanhempi ennen komeaa.
Varo sanojasi. Sitä paitsi miekka on sinulla.
Vuorikuninkaan luola.
Onko tuo Pålin kenkä? - On.
Tämä on varsinainen labyrintti. Mitä tehdään?
Käytetään tätä, niin löydämme takaisin ulos.
Välillä sinulla välähtää.
Vie vuosia tutkia kaikki käytävät.
Espen! - Apua!
Espen.
Katso, mitä löysin. - Espen.
Onko valmista? - On.
Oletteko valmiit? - Olemme.
Kristin...
Odota, kunhan isäsi kuulee tästä. Prinssi Frederikiä ei kohdella näin.
Haluatko mieluummin jäädä tänne?
Kiitos.
Se on tulossa takaisin.
Haloo, mitä siellä ylhäällä tapahtuu?
En kuule teitä! Älkää hyssytelkö. Nostakaa minut ylös.
Kiitos. Viimeinkin.
Odottakaa. Pysykää siinä.
Aurinko nousee. Olemme melkein pelastuneet. - Melkein ei riitä.
Ylös. Mitä ylempänä olemme, sitä nopeammin aurinko osuu meihin.
Ylös!
Odottakaa minua!
Ei!
Se on perässämme!
Apua!
Apua! Apua! Apua!
Ääliö.
Espen!
Mitä me nyt teemme?
Tämä on minun maailmani.
Espen!
Älä, Per!
Per!
Per! Per!
Per, herää! Per!
Espen, tee jotakin!
Hämää sitä!
Hei, ota minut! Minuthan sinä haluat!
Aurinko.
Nouse, nouse...
Vihaan tätä metsää.
Hei, vanha eukko.
Hyvänen aika, oletpa ruma. - Mitä tahdot?
Tiedätkö tien linnaan?
Se on...
Tuollapäin. Suoraan eteenpäin.
Ahaa. Kiitoksia.
Tomppeli.
Majesteetti...
Viestintuojaksi olet käsittämättömän huonokuntoinen.
Ulkona...
Äiti! Isä!
Tervehtikää ystäviäni.
Varsinkin yhtä heistä. Ilman Espeniä en olisi nyt tässä.
Tulitte varmaankin hakemaan palkkionne.
Minä palkkion?
Lupasimme, että sinun löytäjäsi saisi...
Hallitseminen on liian suuri vastuu minunlaiselleni maalaispojalle.
Pyydän vain riittävästi rahaa pelastaa kotitilamme.
Ilman muuta.
Anteeksi, Teidän Majesteettinne...
Oliko siis kuninkaan ja Kristinin aviomiehen paikka vapaana?
Täällä on upeaa, joten voisin...
Pål. - Ei mitään.
Mitään häitä ei tule. Ei tänään eikä huomenna.
Rakas Kristin, saat naida haluamasi miehen, silloin kun itse tahdot.
Entä jos en tahdo ikinä?
Älä nyt vielä tee lopullisia päätöksiä.
Kristin...
Kimppahali!
Ei kimppahalia. Painu kuntoilemaan.
Olisiko vähän velliä parille nälkäiselle kulkurille?
Te palasitte.
Tervetuloa kotiin, poikani.
Tervetuloa kotiin.
Olen pahoillani. - Niin minäkin.
Isä...
Mutta tässähän...
Te onnistuitte. - Emme me, vaan Espen.
Me vain autoimme.
Äitisi olisi ollut ylpeä sinusta, Espen.
Sano Tuhkapoika.
Suutuksissaan sitä sanoo kaikenlaista. En tarkoittanut.
Se nimi ei kuulu sinulle. - Olen tottunut siihen.
Taidan pitää sen.
Tuhkapoika.
Näkemiin!
Olet yhä surkea ratsastaja.
Haluatko olla mukana vai et?
Tule mukaani.
Tulen!
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service 2017